Kurzus kódja: 	
Kurzus megnevezése: A jó, a rossz, a helyes és a helytelen	
Kurzus megnevezése angolul: The Good, the Bad, the right and the wrong	
Kurzus előadója: Orthmayr Imre, Réz Anna	

Oktatás célja: Az előadássorozat a következő témakörökbe kíván bevezetést nyújtani: 1. Erkölcs 2. Etika 3. Normatív etika 4. Metaetika 5. Szabad akarat 6. Következményetika 7. Kötelességetika 8. Erényetika 	

Tantárgy tartalma: 
1. Mi az erkölcs és mi az erkölcsfilozófia?
2. Normatív etika és metaetika megkülönböztetése
3. Metaetika 1: A nyelvfilozófiai megalapozású metaetika három nagy irányzata: intuicionizmus (Moore, 
    Prichard, Ross), emotivizmus (Ayer, Stevenson), preskriptivizmus (Hare). 
4. Metaetika 2: Az etika metafizikai, ismeretelméleti és pszichológia kérdései (Platón, Ágoston, Butler, 
     Hume, Larmore).
5. A szabad akarat problémája (Arisztotelész, Ágoston,Watson, Nagel).
6. A normatív etika három alaptípusa: 
    a) következményetika (konzekvencializmus és teleológiai etika): egy cselekedetet következménye vagy  
        célja tesz erkölcsileg helyessé vagy helytelenné
    b) kötelességetika (deontológiai etika): egy cselekedetet valamely inherens tulajdonsága, valamilyen 
        előírásnak való megfelelése tesz erkölcsileg helyessé vagy helytelenné
    c) erényetika: egy cselekedetet a cselekvőnek a cselekvéshez vezető motívuma vagy jellemvonása tesz   
        erkölcsileg helyessé vagy helytelenné 
7. A következményetika két szélső álláspontja:
     a) Etikai egoizmus: az egyénnek saját maga számára kell előidéznie a legtöbb jót (Epikurosz,
Hobbes, Nietzsche)
     b) Utilitarizmus (etikai univerzalizmus): a legtöbb ember legnagyobb javát kell mindenkinek előidéznie
          (Bentham, Mill, Sidgwick, Moore)
8. Kötelességetika: 
     egy cselekedetet nem az általa előidézett jó következmények, hanem a megfelelő
     parancsok és szabályok követése teszi erkölcsileg helyessé.  
     a) Korai, hibrid formái a Tíz Parancsolat, Szent Tamás és Paley, de a törvény fogalma hangsúlyosan 
         jelen van Ágoston és Locke erkölcsfelfogásában is.
     b) Klasszikus, kategorikus, tiszta válatozata: Kant.
9. Erényetika:
    Arisztotelész szerint egy cselekedet erkölcsileg akkor helyes, ha az erényes ember jellemzően ezt tenné
    az adott helyzetben. Azonban történelmi korszakoktól és társadalmi kontextusoktól függően eltérő,
    hogy mikor mi számít erénynek. A kortárs szerzők közül erre fordít figyelmet Alasdair MacIntyre.      
    Az ellenlábasok közül John Doris szerint az egyén cselekedeteit sokkal jobban magyarázzák a
    helyzet sajátosságai, mint az erényetikusok által feltételezett  tartós jellemvonások. 	

Számonkérési és értékelési rendszere: Szóbeli vizsga a megadott vizsgairodalom alapján.	

Vizsgairodalom:
- Arisztotelész: Nikomakhoszi Ethika, I-III. könyv (1094a-1119b). (I.e. 335-323 között.) Magyar Helikon 1971, 5-84. o.
-  Szent Ágoston: „A szabad akaratról”, I. könyv. (387/388.) In: A boldog életről. A szabad akaratról, Európa 1989, 55-101. o. 
-  Aquinói Szent Tamás: Előadások a Tízparancsolatról, 1128-1192. (1273.)  Seneca Kiadó 1993, 13-67. o. 
-  John Locke: Értekezés az emberi értelemről, II. könyv, 28. fejezet. (1690.) Osiris 2003, 385-400. o.
- Joseph Butler: „Az emberi természetről, avagy az ember, mint erkölcsileg cselekvő alany”. (1726.) In: Márkus György (vál.): Brit moralisták a XVIII. században, Gondolat 1977, 251-308. o. 
-  David Hume: Értekezés az emberi természetről, 2. könyv, 3. rész, 3. szakasz; 3. könyv, 1. rész. (1739-40.) Akadémiai 2006, 394-398., 455-473. o. 
- Immanuel Kant: Az erkölcsök metafizikájának alapvetése, I-II. rész. (1785.) Matúra bölcselet, Raabe Klett Kiadó 1998, 22-29., 34-58. o.
- Jeremy Bentham: „Bevezetés az erkölcsök és a törvényhozás alapelveibe”, I-IX. fejezet. (1789/1823.) In: Márkus György (vál.): Brit moralisták a XVIII. században.Gondolat 1977, 680-725. o.
- G.E. Moore: „Principia Ethica”, I. fejezet. (1903.) In Lónyai Mária (szerk.): Tények és értékek. A modern angolszász etika irodalmáról. Gondolat 1981, 51-105. 
- H. L. A. Hart: A jog fogalma, VIII. fejezet. (1961.) Osiris 1995, 181-214. o.
- Gary Watson: „Szabadon cselekedni”. (1975.)  In Réz Anna (szerk.): Vétkek és választások. A felelősség elméletei. Gondolat 2013, 40-57. o.
- Thomas Nagel: „Morális szerencse.” (1975.) In Réz Anna (szerk.): Vétkek és választások. A felelősség elméletei. Gondolat, 2013, 358-374. o. 
-  Bernard Williams: „Belső és külső indokok.” (1981.)  In Lautner Péter vál. és ford. kézirat, 15 o.
- Alasdair MacIntyre: Az erény nyomában, XVII. fejezet. (1981.) Osiris 1999, 327-341. o.
-  John Cottingham: „Az önmagunkkal való törődés etikája:” (1991.) In Lautner Péter vál. és ford. kézirat, 14 o.
- Harry G. Frankfurt: „Autonómia, szükségszerűség, szeretet.” (1999.)  In Café Bábel 2005, 51. szám, 55-62. o.
-  Charles Larmore: „Reflexió és moralitás.” (2010.) In Lautner Péter vál. és ford. kézirat, 32 o.