A kurzus kódja: BBN-ETI-377 BBN-FIL-371.01 BMA-FILD-371.01	
A kurzus címe: Etika, ismeretelmélet, metafizika, pszichológia	
A kurzus címe (angolul):  Ethics, Theory of knowledge, Metaphysics, Psychology	
A kurzus előadója: Boros Gábor	
A kurzus helye és ideje: K, 10:00-11:30 i/ Bence György terem	

A kurzus leírása, tematikája (ez a változat a tavalyelőtt tartott első ilyen kurzus sillabuszára épül, lehetséges, hogy lesznek még apróbb változások az első héten):
Alapvetően, de nem kizárólag, a 17- 20. századi etikai gondolkodásból fogunk tárgyalni olyan szerzőket, akik a címben jelzett nagy filozófiai diszciplínák valamilyen metszetében dolgoztak ki etikai rendszereket. Kiindulópontunk a természetjog platóni-arisztotelészi-cicerói koncepciója lesz, amely a középkor-reneszánsz-kora újkor idejére keresztény teológiai megalapozású etikai elméletté válik, amely a minden racionális lényre érvényes normákat megfogalmazó elmélet igényével lép fel. A 17. században ez elmélet hagyományos változata kezdi elveszteni hitelét, s érdekes módon megkettőződik. Egyrészt megfigyelhető a törekvés olyan természetteológiai-metafizikai megalapozású etika kidolgozására, amely minden racionális lény számára érvényes ugyan, ám mégsem használja a természetjogi terminológiát, s a jogot, politikát csak alig vonja be vizsgálódási körébe (Descartes). Másrészt a jogra s politikára orientálódó, a metafizikai megalapozással nem nagyon törődő, az eklektikus gondolkodás felé tendáló újkori természetjog is kibontakozóban van (Grotius, Pufendorf nyomán Locke, Chr. Thomasius). Azok a gondolkodók, akik viszont nem adják fel a teológiai metafizika, jog, politika és racionális pszichológiai etika összekapcsolhatóságát, azok sajátos filozófiai eszközökkel próbálnak kijutni az ebből fakadó nehézségek sűrűjéből (Hobbes, Spinoza, Leibniz). A 18. században folytatódik ez a kettős tendencia, melyet bonyolít a határozottan teológia-, metafizika- és természetjog-ellenes szövegek megjelenése („radikális felvilágosodás”), s az észtől mint mércétől eloldódó, leíró jellegű pszichológia megjelenése (Hume). Kantnál ugyanakkor érdekes megfigyelni, hogy az „erkölcsök metafizikája” cím alatt még legalább egy műben található metafizika, jog, etika és racionális pszichológia – bár a politika épp annyira a margóra kerül, mint Descartes-nál, és filozófiai értelemben vett összekapcsolhatóságuk legalábbis kétséges. Fichte, Hegel és Schelling, ki-ki a maga módján itt is túl próbál lépni Kanton. A hagyományos metafizikai gondolkodás radikális, bár megint csak eléggé különböző irányultságú poszthegeliánus kritikusai után viszont érdekes megfigyelni a metafizikai-ismeretelméleti alapú etika újraéledését és összekapcsolódását a fenomenológiai alapú filozófiával illetve pszichológiával olyan gondolkodóknál, mint Scheler, N. Hartmann vagy Sartre, illetve a hermeneutikai filozófiával olyan gondolkodóknál, mint Heidegger vagy Gadamer. Miután mindezeket a próbálkozásokat áttekintettünk, végezetül igyekszünk majd elhelyezni Habermas és Frankfurt etikai elgondolásait is mint ellenpólusokat a metafizika, ismeretelmélet, etika (racionális) pszichológia által meghatározott keretben.   

Tematikánk a következő lesz:

1.	Általános bevezetés: A természetjog mint teológiai megalapozású metafizika, ismeretelmélet, etika, jog, politika. Platón, Sztoa, Cicero. Az elmélet etikai-pszichológiai vetülete: Arisztotelész.
2.	Zsidó-keresztény teológiai megalapozású természetjog; Aquinói Tamás mint a természetjog művelője
3.	Hagyományos természetjog az újkori gondolkodás küszöbén: Suarez
4.	„…még ha Isten nem léteznék is…” 17. századi természetjog metafizikai filozófia nélkül: Grotius, Althusius, Pufendorf
5.	Ismeretelméleti-etikai orientáltságú metafizika mint a normatív etika „gyökere” és „törzse”, természetjog nélkül: Descartes, Spinoza Etikája 
6.	Az új, leíró természetjogi-morálpszichológiai felfogás és a filozófusok: Hobbes, Spinoza Teológiai-politikai tanulmánya, a leibnizi természetjog mint racionális döntéselmélet, Locke természeti állapota, a cambridge-i platonikusok közbülső státusza
7.	Metafizikaellenes ismeretelmélet, etika, jog a 18. században. Az észelvűségtől elszakadó morálpszichológia Hume-nál 
8.	Kant és az Erkölcsök metafizikája
9.	A szellem történetileg kibomló metafizikája, erkölcs, jog Hegelnél
10.	Materiális értéketika, egzisztencialista etika, hermeneutikai gyakorlati filozófia
11.	Habermas kommunikatív etikája, Frankfurt és a caring etikája

Kötelező irodalom:

Cicero: A törvények I. könyv (Budapest: Gondolat / DE ÁJTK, 2008., 9-32.)
Cicero: A állam, „Scipio álma” (Budapest: Akadémiai, 1995., 192-200.)
Cicero: A legfőbb jóról és rosszról, Kairosz, é.n., 91-181.
Grotius: A háború és a béke jogáról, „Bevezető”, III. könyv XXV. fej.: „Befejezés…” (Budapest: Pallas/Attraktor, 1999., I., 8-28., II., 476-479.
Descartes: Értekezés a módszerről, 3. rész,
Descartes: A filozófia alapelvei, Előszó a francia kiadáshoz („Picot-levél” in: Budapest: Osiris, 1996., 7-20.),
Descartes: Előszó a latin kiadáshoz (Erzsébet hercegnőnek, in: Descartes: A lélek szenvedélyei és más írások, Budapest:L’Harmattan, 2012. 173-176.)
Descartes: Levél Erzsébet hercegnőnek 1645. szeptember 15. (in: Descartes: A lélek szenvedélyei és más írások, Budapest:L’Harmattan, 2012. 178-182.)   
Spinoza: Etika, IV. könyv, V. könyv, 38-42. tétel (Budapest: Osiris, 1997., 255-341., 387-393.)
Spinoza: Teológiai-politikai tanulmány, 16., 20. fej. (Budapest: Osiris, 2002., 297-311., 357-368.)
Locke: Értekezés az emberi értelemről, II. könyv, 28. fej. (Budapest: Osiris, 2003., 385-400.)
Locke: Értekezés a polgári kormányzatról, 1-2., 4., 6., 9. fej. (Budapest: Gondolat, 1986., 39-49., 55-56., 74-91., 126-129.)
Leibniz: Újabb értekezések az emberi értelemről II. könyv, 28. fej., (Budapest: L’Harmattan, 223-229.)
Hume: Értekezés az emberi természetről, III. könyv, I. rész, 1-2. szakasz, II. rész, 1. szakasz, III. rész, 1. szakasz (Budapest: Akadémiai, 2006., 455-480., 561-576.)
Diderot: „Természetjog” in: Ludassy Mária (szerk.): A francia felvilágosodás morálfilozófiája, Budapest: Gondolat, 1975., 461-467.
Kant: Az erkölcsök metafizikája, I. rész, Bevezetés az erkölcsök metafizikájába, II. rész, Előszó, Bevezetés az erénytanba, Zárszó, (Kant: Az erkölcsök metafizikájának alapvetése …Budapest: Gondolat, 1991., 303-323., 487-528., 609-614.)
Hegel: A jogfilozófia alapvonalai, Bevezetés (Budapest: Akadémiai, 1971., 9-25.)
Scheler: A formalizmus az etikában és a materiális értéketika, VI. rész, 1.,3.c-d, f, 4.c, 5-6. 561-565., 594-601., 626-638., 740-750., 853-888.
Sartre: A lét és a semmi, Konklúzió, I-II., 723-735.
  
Ajánlott irodalom:
L. Strauss: Természetjog és történelem, Budapest: Pallas / Attraktor, 1999., „Bevezetés” (9-14.), „I. Természetjog és történeti szemléletmód” (15-32.), „II. Természetjog, valamint a tények és értékek megkülönböztetése” (33-63.), „III. A természetjog eszméjének eredete” (64-90.)
Ciceróhoz: 
Havas László: „Utószó” in: Cicero: A törvények, Budapest: Gondolat / DE ÁJTK, 2008., 95-105.
Némethy Géza: „Bevezetés” in: Cicero: A legfőbb jóról és rosszról, Kairosz, é.n., 7-37.
Descartes-hoz:
Boros Gábor: „Bevezetés” in: Descartes: A lélek szenvedélyei és más írások, Budapest: L’Harmattan, 2012., 14-51.
Spinozához:
Boros Gábor: Spinoza és a filozófiai etika problémája, Budapest: Atlantisz, 1997., 163-259.
Locke-hoz:
Kontler László: „Bevezetés” in: Locke: Értekezés a polgári kormányzatról, 1-2., 4., 6., 9. fej. (Budapest: Gondolat, 1986.,7-37.
Hume-hoz:
Ludassy Mária: „Utószó”, in: Hume: Értekezés az emberi természetről, Budapest: Gondolat, 1976., 843-901.
Kanthoz: 
E. Cassirer: Kant élete és műve, Budapest: Osiris, 2001., 251-291.
Tengelyi László: Kant, Budapest: Áron, 1995., 138-158. 
T.L.: „Bevezetés”, in: Kant: Az erkölcsök metafizikájának alapvetése, Budapest: Klett, 1998., 2-15.
Schelerhez:
Olay Csaba – Ullmann Tamás: Kontinentális filozófia a XX. században, Budapest: L’Harmattan, 2011. 46-51.
Sartre-hoz:
Olay Csaba – Ullmann Tamás: Kontinentális filozófia a XX. században, Budapest: L’Harmattan, 2011., 181-201.
Fehér M. István: Jean-Paul Sartre, Budapest: Kossuth, 1980., 36-73.